Алексей Хомяков
Към Русия

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Към Русия[0]

За бран свещена те повика

и те обикна Господ Бог,

и надари те с мощ велика —

на злото силата безлика

да съкрушиш в двубой жесток.

Стани, родино! Бог зове те —

за твойте братя! Премини

оттатък Дунав, дето свети

Егеят, врязан в бреговете

със свойте пенести вълни.

Ала помни: да служиш Богу

това е тежък земен път.

Бог свойте роби съди строго,

а върху теб, уви, тъй много

ужасни грехове тежат.

Страна с клеймо на роб покорен —

неправда черна те души;

в лъжа безбожна, в грях тлетворен,

и в мързел мъртъв и позорен,

и в мерзост тънеш до уши!

Макар и да не си достойна,

призвана си! Покай се ти,

отмий греха, злината знойна —

и нека гръм с присъда двойна

главата ти не връхлети!

С душа коленопреклонена,

с чело, което в прах пълзи —

моли се ти с молба смирена

и свойта съвест развратена

лекувай с балсам от сълзи!

След туй стани и с плам в душата

хвърли се в кървавата сеч!

В сурова бран за свойте братя

воювай храбро с меч в ръката,

и знай — това е божи меч!

Март 1854 г.

[0] Алексей Хомяков е поет, философ, богослов, публицист, учен-енциклопедист, всепризнат водач на славянофилството. Това е могъщо идейно движение, обосноваващо необходимостта Русия да се развива по свой, особен културно-исторически път, различен от този на Западна Европа. Хомяков идеализира православието и патриархалните устои на руския живот. Същевременно той е убеден противник на крепостното право и яростен изобличител на социалните и нравствени пороци на своята родина. Това звучи със страшна сила в стихотворението „Към Русия“:

Страна с клеймо на роб покорен —

неправда черна те души;

в лъжа безбожна, в грях тлетворен,

и в мързел мъртъв и позорен,

и в мерзост тънеш до уши!

Стихотворението бързо се разпространява по нелегални канали. Ал. Херцен отпечатва откъси в издавания от него в Лондон руски вестник „Колокол“. Т. Шевченко го преписва в дневника си и му се възхищава. И т.н. Властта заплашва Хомяков с изселване от Москва.

Стихотворението „Към Русия“ е написано в разгара на Кримската война от 1853–1856 година. И в него поетът призовава своята родина да освободи от османско иго своите братя по кръв и по християнска вяра — южните славяни. Той сякаш иска да внуши, че самата история предоставя удобен случай на Русия да изпълни великата си мисия, за която тъй дълго мечтаят славянофилските дейци:

Стани, родино! Бог зове те —

за твойте братя! Премини

оттатък Дунав, дето свети

Егеят, врязан в бреговете

със свойте пенести вълни.

Само чрез бранен подвиг Русия, според Хомяков, ще може да изкупи греховете си пред човечеството и пред Бога. Публицистични и богословски съчинения на Хомяков биват превеждани у нас още преди Освобождението. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.